BASERET PÅ "LA MUSICA DEL SILENZIO" AF ANDREA BOCELLI
Kære Veronica. Dette er historien om en dreng, der hedder Amos,
som jeg har kendt godt i hele mit liv.
Amos Bardi.
Hvorfor Amos?
Fordi jeg kan lide navnet.
Fem minutter, mr Bocelli.
Havde jeg ved min fødsel kunne vælge selv, så havde jeg valgt det.
Hvorfor Bardi?
Fordi det er et godt, toscansk navn.
TOSCANA-SEPTEMBER 1958
Der kan du se, den spinder som en Ferrari.
Med den nye dieselmotor halverer du brændstofomkostningerne.
Du kommer til at tigge og bede om en.
Så den koster det halve at køre og det dobbelte at købe?
Og?
Sandro, jeg har ikke råd til den.
Signor Sandro! De har ringet.
- Det er en dreng, det er en dreng! - En dreng? En dreng?
- Jeg må gå, jeg har en søn! - Sandro! Hvad med traktoren?
Den er din!
En dreng!
- Tak, Gud. - En dreng!
En dreng!
Han er vidunderlig!
Vær forsigtig med dine store labber.
Sandro...
Hvad skal han hedde?
Søde Amos, græd ikke.
Græd ikke, græd ikke, græd ikke.
Hans gråd er ikke normal. Han må til lægen.
Edi, børn græder. Det er sådan, de snakker.
Der er gået fem måneder!
Er det sådan, han snakker, så siger han, at han er syg. Sådan noget ved mødre!
Jeg kan ikke holde ud at høre ham græde sådan her!
Medfødt bilateralt glaukom.
Der er stor sandsynlighed for, at de er blevet skadede.
Jeg er bange for, at det kræver en operation.
- Skal han opereres i øjnene? - Ja.
Men kan han se os? Han virker til at se mig.
Mrs Bardi, et spædbarn ser sin mor selv med lukkede øjne.
Vi ved ikke, hvor meget han kan se.
Der er en afdeling på sygehuset i Torino, hvor de angiveligt udfører mirakler.
Siger du, at min søn behøver et mirakel?
MOLINETTE-SYGEHUSET I TORINO
Hvor meget længere? Der er gået tre timer.
Det kan vi desværre ikke sige.
TRE ÅR SENERE
Stop.
Stop det! Du må ikke tage det af.
Rør det. Teddy kan godt lide det.
Jeg ved, at det irriterer dig, skat. Du må være tålmodig.
Hvad laver du?
Kom, kom.
Tak.
Da min søn hørte musikken, blev han rolig for første gang.
Han er blevet opereret.
Åh, musik. Vidunderligt. Det gør livet lykkeligt.
Her...
Afsted.
Syre i øjnene, arbejde på fabrikken.
Mange operationer.
Uden musik... bliver jeg gal.
- Hvor længe skal du blive? - Ikke længe, håber jeg.
Amos...
Tak.
Den gamle lade var et drømmeland. Alt i den fascinerede mig.
Jeg rørte ved alt.
Legede med alt.
Jeg var lykkelig der.
Amos!
Amos, frokosten er klar!
Hvorfor svarer du ikke, når jeg kalder? Hvor var du?
- På mit værelse. - Kig mig i øjnene, når du taler med mig.
Løgner! Jeg har sagt til dig tusind gange, at du ikke må gå i laden.
Det er farligt!
Din søn har været i laden igen. Sig noget til ham, Sandro!
Amos, gå ikke ind i laden.
Hvis du er sød, så må du køre med på traktoren.
Han har også løjet.
Det er alvorligt. Du skal altid fortælle sandheden.
- Selv når det er svært. - Okay, jeg skal nok sige sandheden.
Jeg gider ikke spise det her. Jeg kan ikke lide det.
Amos!
Signor Bardi!
- Jeg må gå. - Jeg har lavet mad hele morgenen.
- Og du har spist to skefulde! - Tre, og det var udsøgt.
Men der er desværre ingen faste arbejdstider i min branche.
Spis nu.
Min branche har heller ingen faste arbejdstider.
- Amos. Amos! - Oriana.
Amos, Amos!
Er du den eneste, som kan lide min mad? Godt, godt. Bravo.
Far! Hvornår må jeg køre med på traktoren?
Far?
Amos? Amos!
Far!
- Oriana, hvad skete der? - Ikke noget, han spildte lidt suppe.
Amos, er du skør? Gå aldrig ud på vindueskarmen, det er farligt!
Men jeg var jo forsigtig.
Lov, at du aldrig gør det igen. Så spiser vi suppen hos onkel Giovanni.
Og jeg gør alt godt igen med mor.
Kom ind.
Der er du jo igen.
Undskyld, signor Giovanni. Det er bare det...
- ...at når han er her, så spiser han. - Selvfølgelig.
Han ved, at opfører han sig ikke godt, bliver han ikke forfremmet til sergent.
Korporal, spis din suppe. Det er en ordre!
Jeg skal vise dig noget.
Ved du, hvad det her er?
Beniamino Gigli.
Et geni! Han sang i hele verden.
Sange, romancer, operaer.
Operaer? Som operationer? Dem kan jeg ikke lide.
Operaer med tekst. Det er historier, man synger.
Det her er historien om en pige, som hedder Manon.
Hun er ikke... hvad skal vi sige... en god pige.
- Er hun ond? - Nej, nej. Ikke ond. Hun er prostit...
Jeg mener, hun er en pige, som gør ting som...
Lige meget hvad, så var Beniamino Gigli et geni.
Lyt.
Rigtige mænd har ikke brug for hatte!
Godmorgen.
Tilgiv mig, doktor.
Vær ærlig med os. Hvordan ser min søns fremtid ud?
Vi har reddet det, vi kan.
Det ene øje er tabt...
...men det andet har en begrænset funktion.
Men jeg tror, at det kunne være nyttigt, hvis han lærte sig Braille.
Du mener skrift for blinde?
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Det her er Amos Bardi. - Velkommen, Amos.
Sig goddag, børn.
Hej, Amos!
Tak dem og sig hej.
Jeg vil ikke sige hej, for jeg tænker ikke at blive.
Drenge, det er tid til frikvarter.
Det var hyggeligt at møde dig, Amos. Kom.
Amos er ikke som dem. Han kan se.
Amos.
Mor, efterlad mig ikke her alene!
- Mor! - Du skal gå.
Vær nu sød, du skal gå.
Mor! Mor!
Sandro?
Vidunderlig suppe, mums!
Det er det mest ulækre, jeg nogensinde har set.
Signora Etmea, jeg vil ikke have den her suppe.
Jeg tror, at du kommer til at spise den. Og jeg ved, at du vil kunne lide den.
Det er en vældigt god suppe, Amos.
Amos...
Bare rolig, jeg spiser den. Kan du se noget?
- Ja. - Kigger hun herhen?
- Nej. - Giv mig din suppe.
Amos. Er du vågen?
- Ja. - Bare rolig. Kun tre år endnu.
- Hvad vil du være, når du bliver stor? - Mig?
Sanger. En operasanger.
- Ligesom Franco Corelli. - Kan du synge?
Det ved jeg ikke. Hvad med dig?
Jeg vil gerne være advokat. Og sætte skurke i fængsel.
- Det er et brev fra Amos. - Hvordan vil du læse det?
Det er ikke i Braille. Hvordan sker det, at han går på en specialskole
for at lære Braille, og så kan han det ikke?
Det er svært, man lærer det ikke på fire måneder.
- Nogen har skrevet det for ham. - Hvad står der?
"Hej, alle. Jeg har det godt, og det håber jeg også, at I har.
Det er koldt, og jeg savner jer. Maden er rådden her,
og sengene er hårde."
- Den stakkel. - Han skriver, at han har det godt.
Tænk, hvis han havde skrevet: "Jeg har det ikke godt."
Han er stærk.
- "Men nogle gange har vi det sjovt." - Der kan du se.
Min søn lader ikke lidt ubehag besvære ham.
Der står noget længere nede. I Braille?
Det er hans navn.
Lad mig mærke det.
Hvor mærkeligt. Han føles så nær.
Amos, kom her et øjeblik.
- Har jeg gjort noget galt, signora? - Nej. Nej, du har ikke gjort noget galt.
Lad mig høre din stemme.
Syng mig det næste vers alene.
Jeg tror aldrig, at jeg har hørt noget lignende.
Mine damer og herrer: Amos Bardi.
Vent, vent. Hele vejen over banen. Skyd!
Mål! Sådan, smukt!
Der står 1-0.
Amos Bardi står...
Nej, han forlader straffefeltet mod Pardini, som sigter på målet
og skyder!
Du godeste!
Amos...
Amos?
- Der er mørkt herinde. - Det er dine mørke briller.
- Far, må jeg ridde på Amos' hest? - Nej.
- Far gav den til mig. - Ja, men du kan godt lade din bror prøve.
Kun når jeg siger det.
Amos, jeg mener det.
- Er der noget galt? - Nej. Du skal ikke bekymre dig.
Er solen ikke stået op endnu?
Amos. Er du dum eller hvad? Kan du ikke se solen?
- Jo, jeg kan se den. - Kom nu.
Vent lidt.
Hjælp mig, mor. Hjælp! Solen er væk. Hvor er den?
Jeg havde aldrig set min mor græde.
Hun var så fortabt, at hun ikke virkede som sig selv længere.
Amos, fortæl mig, hvad du ser.
- Er det helt mørkt? - Nej, det er ikke helt mørkt, mor.
Det, jeg ser, er ikke mørke. Jeg kan ikke rigtig forklare det.
Jeg ser alt og ingenting.
Jeg forstår ikke.
Jeg ser det, jeg vil se. Jeg kan se værelset, skabene, sengene.
Jeg ser også dig, mor. Jeg ser dig, fordi jeg ved, du er der.
Jeg gentog for mig selv om og om igen, at intet var forandret.
At jeg skulle gøre præcis som tidligere, og at jeg ikke havde brug for hjælp.
SOMMER 1971
Nu synger vi alle sammen. Du synger for, Amos!
- Jeg har ikke lyst. - Kom nu, vi tager "O Sole Mio".
- Nej! - Syng, eller jeg sværger ved Gud...
Findes Gud?
- Hvad mener du, Amos? - Ingenting, det var bare et spørgsmål.
Amos, ingen i vores familie har nogensinde sådan en tvivl.
- Nogen må jo være den første. - Du skal ikke tænke på sådan noget.
For sent. Jeg har allerede tænkt det.
Hvem følger med?
- Vær ikke dum. - Kom så!
Amos! Far sagde nej!
Amos!
- Amos! - Er du sikker på, at de hoppede i?
Ja.
Amos!
Se!
- Forstår du, hvad der kunne være sket? - Det kunne være sket for enhver.
Ja, for alle, som er dumme nok til at bade i så vildt et hav.
- Men den eneste idiot er dig. - Hvad med de andre?
- Jeg tvang dem ikke. - Jeg bryder mig ikke om dem.
Du er min søn, og du burde være klogere end de andre.
Du forstår ikke, far. Hvis de andre hopper over en forhindring,
så må jeg hoppe over et bjerg. Rider de på en hest, må jeg ride på en tiger.
- Amos... - For at være som de andre,
må jeg være bedre end dem. Ved du hvem, der har lært mig det?
Dig.
- Må jeg tage den unge knægt med? - Ja.
Kan du ikke fortælle, hvor vi skal hen? Jeg vil ikke se nogen eller gøre noget.
- Vil du have en is? - Nej. Jeg vil hjem.
...var blind
men nu ser jeg.
Okay.
Maestro?
- Nogen andre? - Amos Bardi.
Hold mund og åben den først, når du skal synge.
- Slip mig, onkel. - Kom nu.
- Amos, hvad vil du synge for os? - Lad ham høre "Originella".
- Men onkel... - Kan du "Originella"?
Kom nu, Amos. Gør det!
Klar?
Maestro?
- Hvad skete der? - Du er i finalen i Golden Margherita.
Den største konkurrence i Toscana. Har du det bedre nu?
Du har ikke en chance.
Tak, tak!
Giv vores unge ven en stor hånd.
Mange tak. Tillykke, tak.
- Han er god. - Ikke lige så god som dig.
Og giv nu en stor hånd til en modig ung mand...
...som skal synge en napolitansk sang. Amos Bardi!
Det skal nok gå, bare gør det.
"O Sole Mio". Den her er til min onkel Giovanni.
Bravo!
- Bravo! - Bravo!
Tak! Mange tak.
Nu skal formand for juryen, maestro Maraviglia
meddele sit valg. Maestro.
Vinderen er...
...Amos Bardi!
Bravo!
Næste stop... San Remo!
San Remo! San Remo!
Jeg havde ret. Krystalkuglen viste det. En dag skal du vinde i San Remo!
Jeg er så stolt.
Jeg forstod ikke, om kvindens ansigt var dækket med tårer eller sved.
Men jeg husker Oriana, og øjeblikket hvor jeg besluttede at blive sanger.
Amos. Fantastisk. Det her er min ven Adriano.
Jeg er også musiker. Det ville være sjovt at lære dig at kende.
Helt sikkert.
Jeg forfremmer dig til korporal.
Men jeg blev jo sergent for to år siden.
Du kan ikke forvente, at jeg husker alt.
Okay, jeg gør dig til feltmarskal med det samme.
Så er vi opdaterede.
Men så må du gøre mig en tjeneste. Om få uger
skal en af mine gamle venner, en oberst i hæren, giftes.
Jeg erklærer jer hermed for mand og hustru.
Du må nu kysse bruden.
- Sagde jeg det ikke? - Du kunne ikke have valgt en bedre gave.
Gå, Giovanni.
Amos. Hvad er der? Kom her.
Jeg svigtede alle.
Mon onkel Giovanni stadig vil gøre dig til feltmarskal, når du nu er tonedøv?
Jeg er ikke tonedøv, din idiot!
Stop, I to. Sæt dig op, Amos.
Jeg har jo sagt, at det er normalt i din alder. Drenges stemmer forandres.
- Kommer jeg stadig til at kunne synge? - Det ved ingen, du må være tålmodig.
Hvordan det? Det var det vigtigste i livet for mig.
I livet? Du ved ikke, hvad livet er endnu.
I mellemtiden kan du lære at spille et instrument. Klaver, måske.
Nej, ingen instrumenter. Alle blinde spiller instrumenter eller giver massager.
- Hvor har du hørt sådan noget vrøvl? - Antonio. Han vil være advokat.
Fantastisk, advokat!
Min far ville ikke høre om andet.
For ikke at skuffe ham indskrev jeg mig på Liceo Classico.
Jeg overbeviste mig selv om, at min endelige skæbne var at studere jura.
LAJATICO GYMNASIE 1973
Drenge og piger.
Jeg vil have, I skal vide, at I er landets fremtidige elite.
Vi tolererer ikke brushoveder eller revolutionære idéer.
Ingen strejker eller demonstrationer.
Her på Liceo Classico studerer vi. Det er alt.
Nu må I sætte jer.
Vi begynder øjeblikkeligt.
Side ti, første øvelse.
Lad os se... Bardi. Bardi?
Jeg har ikke nogen bog.
Okay. Nej.
Nej, det er faktisk slet ikke okay.
Denne gang, men kun denne gang, får du lov til at låne fra en anden.
- Jeg kan læse for dig. - Du!
Hold mund. Bardi, begynd at læse.
Bardi. Jaså.
Jeg vil gerne have, at du eller dine forældre forklarer mig,
hvordan du har kunnet indskrive dig på denne skole.
Fortæl mig, hvordan jeg, med din tilstand, kan forventes
at få dig til at lave en oversættelse, som jeg ville med et normalt barn.
Hvis nogen kan læse det, kan jeg oversætte.
Nej, Bardi. Sådan fungerer det ikke.
Ingen skal læse for dig.
Fremtidens elite forlader sig ikke på hjælp fra andre.
Vi må diskutere det her næste gang.
Næste time er idræt.
Så I kan gå til gymnastiksalen. Også dig, Bardi.
- Jeg hjælper dig. - Tak.
Jeg tager dine ting. Jeg hedder Adriano.
Du kender mig ikke, men jeg var på Café Margherita, da du vandt.
- Ja, okay. - Du synger fantastisk.
- Det gjorde jeg. - Jeg spiller også guitar.
Jeg har aldrig glemt den generøse og stærke hånd.
Det var begyndelsen på et dybt venskab.
Dit helt eget arbejdsværelse!
Det er en gave fra min far. De opbevarede gamle redskaber her.
Det var mit yndlingssted som lille.
Men klaveret er en gave fra min onkel.
Syng noget. En af de smukke sange, du synger.
Jeg synger ikke længere. Jeg spiller lidt klaver og lytter til musik.
Men når jeg hører mig selv synge, får jeg lyst til at brække mig.
Så syng uden at lytte. Det gør jeg, det er sjovt.
Ikke for mig. At synge var min drøm.
Man kan også have det sjovt på andre måder.
Venstre, venstre. Der er et skarpt sving til venstre!
Ja, lige præcis!
Præcis sådan, kør!
Sæt farten ned!
- Hvad hedder du? - Amos.
Følg med mig.
- Kender du til André Chénier? - Nej.
André Chénier er en revolutionær digter, som er forelsket i Maddalena...
Sæt dig.
Jeg elsker, når du snakker. Men jeg elsker det mere, når du ikke gør.
Det er ham.
Undskyld, undskyld...
Gudskelov.
Klokken er fem om morgenen.
Jeg har fået nok af det her. Hver nat.
Det eneste, han laver, er at sløse sit liv væk med den dovenlas.
Hans skolearbejde er en komplet katastrofe.
Jeg tror, at jeg har fundet den rette person.
Din mor er overbevist om, at jeg er et geni.
Men jeg kan fortælle, at det er jeg ikke. Jeg er en pensioneret bankchef.
Min hobby er at samle svampe.
Hvad skal I lave af lektier til i morgen?
Jeg har forresten også en folkeskoleeksamen.
Mine forældre havde ikke råd til, at jeg kunne gå mere i skole.
Som dig.
Jeg kan se, at du kan lide musik.
Har du nogensinde prøvet rigtigt?
Jeg er ikke interesseret i arbejde for blinde.
Massør, telefonoperatør, musiker.
Hvad du gør, det er ikke vigtigt. Det er vigtigt, hvordan du gør det.
Sæt dig ved bordet.
"Efter Anden Verdenskrig gennemgik Italien en økonomisk krise...
"...men samtidig føltes Marshall-planen en anelse..."
"...det var derfor, at de mislykkedes..."
Ettore hjalp mig med at tage min gymnasieeksamen.
Selv Adriano bestod eksamen.
Takket være Ettore kunne jeg have studeret jura på universitetet.
Det var, hvad der blev forventet.
Men på en eller anden måde... blev det ikke sådan.
Ja.
- Hvad hedder gruppen? - Adriamos.
Adriamos?
Jeg opgav min drøm om at blive operasanger og tog Adrianos råd
og sang uden at lytte til mig selv. Jeg fik da lov til at spille musik.
Måske endda tjene penge.
Ja... Ikke dårligt.
Problemet er, at det hverken er det ene eller andet.
- Men stemmen er behagelig. - Men er det originalt?
- Hvad er originalt for dig? - Noget nyt. Noget... anderledes.
Anderledes end hvad? Hvad er dine kriterier?
Hør nu på mig, unge mand.
Jeg har ét råd: Opgiv musikken. Gå ud og find et andet job.
Der findes sikkert masser af jobs, der tilfredsstiller dit enorme talent.
Som massør, telefonoperatør eller klaverstemmer?
- Eller en Kloge-Åge som dig? - Ud!
Og lad mig berolige dig. Du bliver aldrig sanger. Nogensinde!
Umberto. Dit hjerte.
Tak fordi du tog ham med.
Han ser også godt ud. Det skader ikke.
Han har personlighed... og han ser godt ud.
Ja, det har du allerede sagt. Hvad med stemmen? Synger du?
- Lidt. - Vis mig.
Syng "Diavolo e Angelo". En sang, vi selv har skrevet.
Bare jeg var 20 år yngre.
Rosa! Selvom du var 20 år yngre, så var du stadig grim!
Måske synes han, jeg er smuk. Jeg er smuk indeni.
Hallo!
Kan du ikke synge noget, som ikke lyder som en begravelse, tak?
- Som hvad? - Rock n' roll, din skid!
- Hvad som helst, bare jeg ikke sover. - Desværre ikke. Husets regler.
En typisk taber-musiker.
Selvoptaget.
Jeg er meget ked af det. Jeg ordner det her.
- Vent. Han er fantastisk. - Han har ret.
Alice. Alice, du skal. Syng for mig, det er min fødselsdag.
Kom så. Alice! Alice! Alice!
Ja. Lad os gøre det.
Bravo!
Kom. Kom og sæt dig.
Jojo, må han sidde ned? Tak.
Hej. Jeg hedder Elena.
Tak for gaven. Det var vidunderligt.
- Jeg gav dig da ingen gave. - Jo, du gjorde. Du sang for mig.
- Du fik mit til at græde. - På din fødselsdag?
Ja... Nej, bare rolig. Jeg elskede det.
- Hvad laver du udenfor Bocaccio? - Jeg går stadig i skole.
Det er som at være i fængsel. Jeg længes efter at være fri.
Ja. Frihed er...
...smukt.
Det er meget bedre end at være i fængsel.
- Ja. - Undskyld, jeg...
- ...vrøvler. - Nej, du er sjov.
- Synes du? - Ja.
Hvis du har lyst, så kunne vi mødes igen, så du kunne høre mere vrøvl.
Giv mig din hånd.
Her er min gave.
- Hvad er der med dig i dag? - Jeg har brug for en pause.
Endnu en pause. Det er vores tredje pause i dag.
Ring nu bare til hende. Stop med at fjolle. Giv mig hånden.
Smuds det ikke til. Jeg har ikke vasket min hånd i dagevis.
- Hvad synes du, jeg skal sige? - Det ved jeg ikke.
Sig, at du ringer for at sige mere vrøvl. Sig det første, du tænker.
Det er sikkert vrøvl. Værsågod.
- Skal jeg give dig fred? - Nej.
- Værkstedet. - Værkstedet?
- Hun gav mig det forkerte nummer. - Ja, det gør piger.
- Når de ikke vil ses igen. - Jeg giver op.
Amos?
Elena.
- Jeg er så glad for at se dig igen. - Også jeg.
- Må jeg spørge om noget? - Selvfølgelig.
Hvorfor gav du mig et forkert nummer, da vi mødtes?
- Jeg gav dig det rigtige, du ringede ikke. - Jeg ringede til dig.
Men det var et slags værksted.
Jeg ville jo ikke give dig mit hjemmenummer.
Du fik nummeret til min søsters arbejdsplads.
- Hun sagde ikke, at du ringede. - Jeg lagde ikke en besked.
- Hvorfor din søster? - Hun laver smykker.
Når jeg er færdig med skolen, så skal jeg arbejde med hende.
Jeg kommer nok aldrig på universitetet, så i mellemtiden vil jeg lære et håndværk.
"I mellemtiden" betyder bare, at man venter på, at noget andet skal ske.
Du godeste! Du er så præcis.
Du lægger mening i hvert ord, du hører.
Okay, måske har du ret.
Jeg venter på noget. Selvom jeg ikke ved, hvad det er.
Jeg troede, at du ikke ledte efter mig, men du ringede faktisk.
Jeg tænkte: "Hvor dum jeg er. Jeg troede, at hun kunne lide mig, men i stedet..."
I stedet kunne jeg lide dig meget.
Og jeg kunne lide dig mere end meget.
Bravo!
Amos.
Det her er signor Vanini. Han er en berømt opera-anmelder.
Han skriver om musik for prestigefyldte tidsskrifter.
Jeg fortalte ham, hvor populær du er, og bad ham om
at komme her og høre dig for at bedømme dig.
- Jeg er æret, signor Vanini. - Hvad kan jeg sige, mr Bardi, tillykke.
Fortæl mig sandheden.
Skal jeg sige, hvad jeg synes?
- Det ved jeg ikke, om jeg kan. - Kom nu.
Okay. Jeg tror ikke...
...at du har det mindste talent for at synge opera.
Selv i den laveste kategori af repertoiret.
Din stemme savner bredde, farve og næsten alt andet.
Tak for din oprigtighed. Desværre siger du, hvad jeg allerede ved.
Undskyld mig, jeg må tilbage til arbejdet.
Hvis vi skal være ærlige med hinanden...
...må jeg så stille et spørgsmål?
Hvordan skulle denne unge mand med sit problem kunne optræde på scenen?
Han kan ikke se orkestret, kulisserne
eller dirigenten.
- Ved De, hvad jeg tror? - Hvad?
De ved intet om sang. De er misundelig og ukyndig.
Min nevø har en fantastisk stemme.
- Du virker trist i dag. - Nej.
Du er ikke glad.
Jeg kan mærke det. Du lader som om.
- Nogle gange tror jeg, at jeg keder dig. - Du keder mig aldrig.
Det bedste ved dig er, at du aldrig siger ubetydelige ting.
Jeg kan godt lide, at du aldrig spørger, hvordan jeg ved, du er smuk.
Eller hvordan jeg forestiller mig.
Jeg kan godt lide at være lidt mystisk.
Du ved ikke, hvordan jeg ser ud.
- Det gør mig mere selvsikker. - Jeg ved præcis, hvordan du ser ud.
Nej, du gør ikke. Hvordan skulle du vide det?
Jeg kan mærke luften, som flyver ind i dine lunger, når du er glad.
Hvordan dine øjenlåg flagrer, når du er fascineret.
Og hvordan du bider i din læbe.
Lige her.
Kun på én side.
- Ingen andre har set det hos mig før. - Det er ikke ting, man ser med øjnene.
Du så jo, at jeg var ked af det.
Hvad tænkte du på?
Jeg vil forandre mit liv, være seriøs.
Jeg vil tage min eksamen så snart som muligt.
En seriøs person synger måske ikke pianobar omringet af piger.
Så snart jeg bliver advokat, så holder jeg op med at spille klaver.
Men jeg kan ikke lige nu. Jeg vil ikke forsørges af mine forældre.
Men du behøver ikke at bekymre dig.
Ved du hvad?
Jeg tror, at jeg har fundet det, jeg har ledt efter hele mit liv.
Pas på trappetrinnet.
Jeg ville fikse det, til når du slog dig ned med rigtigt arbejde og hustru.
Det går fint, far.
Hvorfor skal du altid gøre tingene på din egen måde?
Jeg svigter dig ikke. Jeg går min egen vej, men svigter dig ikke.
Så...
...vil du have, at jeg går?
Amos!
Det er længe siden!
- Tak fordi du kom, Ettore. - Nå...
Hvor mange eksamener har du misset?
Dem alle. Vi har et bjerg foran os.
Så må vi i gang med at klatre.
...men den her pige? Nej.
- Skal du have sådan en toga på? - Selvfølgelig.
Det er den eneste grund til, at jeg tog min eksamen.
DIMISSIONSFEST, JUNI 1984
Tillykke, min søn.
Jeg er færdig med at stemme klaveret.
- Er du færdig? - Ja.
Undskyld. Jeg sov.
Jeg er i retten hele dagen og spiller om aftenen, så jeg sover ikke meget.
Vil du prøve det?
Ja.
Undskyld mig, men jeg hørte dig synge.
Jeg ville bare sige, at du har talent.
Jeg så dig for nogle år siden med min kone.
Tak.
Hvorfor synger du stadig i det her hul? Du burde synge opera.
Jeg mistede min stemme for nogle år siden. Den kom aldrig rigtig tilbage.
Nu er det så svært at finde tonerne, at det dræber mig.
Jeg synes... at din stemme er smuk.
Men den behøver omsorg. Du ødelægger den.
Virkelig?
Tror du mig ikke, så kender jeg en berømt sang-maestro.
Han arbejder med de store, som Franco Corelli.
- Franco Corelli? - Jeg har stemt hans klaver i årevis.
Han hedder maestro Suarez Infiesta.
Han er spanier, men han bor i nærheden. Jeg kan introducere jer.
Hvis du vil.
Er du klar til at gøre musik...
...til din eneste årsag til at leve.
Kun hvis du er klar til at gøre store ofre, kan jeg undervise dig,
så du kan blive en stor tenor.
Ja, men hvad skal jeg gøre?
Hvilken slags liv lever du, min søn?
- Hvad mener De, maestro? - Hvornår står du op om morgenen?
Det kommer an på, hvornår jeg går i seng.
Nej, nej, nej.
I seng klokken ti, på klokkeslettet!
Op klokken syv, præcis.
- Men jeg skal arbejde. - Arbejder du om aftenen?
Jeg spiller på en pianobar.
Nå...
Denne aften bliver din sidste.
- Drikker du? - Min far laver god vin.
Godt.
Bring mig en flaske.
- Sig ikke, at du ryger. - Nej. Nej.
Godt. I det mindste gør du noget rigtigt.
Hvor mange timer om dagen bruger du på at træne din stemme?
For øjeblikket, næsten ingen.
Men fra i morgen vil jeg bruge mange timer...
Nej, forkert. Indtil du har lært at bruge din stemme ordentligt,
så må du ikke synge. Øv dig ikke engang. Intet. Nul!
Hvor meget snakker du?
For at spørge hvad klokken er, hvor mange ord anvender du så?
Jeg siger... "hvad er klokken..."
For mange ord!
Stille. Tal ikke.
Frokosttid, klokken to, hvem tager sig af det?
Stilhed.
Stilhed. Stilhed er den vigtigste
og sværeste disciplin.
Har du forresten en kæreste?
- Ja. - Det er godt, så længe hun accepterer...
...den kedelige og ekstremt irriterende person, du bliver efter mine lektioner.
Klar?
Vent. Stop, stop.
Din stemme er skjult.
Her.
Hvis jeg gør sådan her...
...så kommer der meget luft, intet sker, intet vibrerer. Men se så her...
Læn dig ind i det. Læn!
Vent. Stop, stop.
Du gav ikke din krop støtte...
SEKS MÅNEDER SENERE
Tag et dybt åndedrag.
Jeg kan ikke mærke det. Jeg mærker det ikke.
Min hånd skal flytte sig ud.
Ud... og ind. Hver gang du tager et åndedrag.
Skalaer.
Her, værsågod.
Okay.
Det er gået godt.
Rigtig godt.
Din stemme er ikke modnet helt endnu.
Men indtil videre...
...har resultaterne været...
- ...udemærket. - Min mand har ventet længe på det her.
Fordi vi ville det, så blev det sådan.
- Er det her ikke forbudt? - I dag drikker vi for din fremtid.
- Tak, maestro. - Nej, nej.
Tak til dig. Jeg har en lille gave til dig.
En af mine venner har et indspilningsstudie i Modena.
Jeg har bedt ham om at optage din stemme, som en souvenir fra vores arbejde.
Vi kan tage derhen sammen, hvis du vil.
- Tak igen, maestro. - Okay, okay.
Der er endnu en ting...
...jeg gerne vil sige til dig.
Hør her...
Sangere, inden de optræder...
...må tilbringe tiden i absolut stilhed.
Det er svært at opnå.
Men når du har lært, at du ikke behøver ord...
...kommer du til at kende lyden af dit eget åndedræt.
Lyden af dine musklers bevægelser.
Endda lyden af et enkelt hår på dit hoved, som rusker i vinden.
Du...
Du har en stor fordel.
Du er allerede bekendt med lyde. De leder dine skridt gennem livet.
Men stilhedens musik...
...vejleder dig i dit indre.
Og det, som du opdager...
...kan du udtrykke...
gennem sangens vidunderlige perfektion.
Samuel Trani. Sikke en stemme, mr Bardi.
Maestro. Undskyld, jeg må gå.
Maestro, må jeg give Dem et kram?
Selvfølgelig må du give mig et kram.
Jeg har en overraskelse til dig. Jeg sagde til min mor, jeg var hos Alice.
Og Alice sagde, at hun var hos mig.
Men hun tilbringer faktisk natten hos sin kæreste.
Hvad betyder det?
- Hvad hvis de ringer til hinanden? - Det gør de ikke.
De vil ikke vide, at vi har løjet.
- Din mor. - Nej, det kan det ikke være.
Amos Bardi.
Ja. Ja, vi mødtes i studiet.
Samuel Trani. Ja, det husker jeg.
Zucchero Fornaciari?
Virkelig?
Ja! Tak.
- Hvad var det? - Zucchero vil synge med mig.
- Hans agent var i studiet med mig. - Rockstjernen Zucchero?
Men hvorfor? Jeg mener, du er jo operasanger.
Det er et eksperiment. En rockstjerne som synger med en operasanger.
Han nævnte også Pavarotti, som synger med ham i Amerika nu.
- Men han vil erstatte ham med mig. - Skal du erstatte Pavarotti?
Jeg er ikke sikker. Måske vil han have, at jeg skal synge med dem begge.
- Jeg var så glad, at jeg knap hørte efter. - Det er jo vidunderligt.
Ja. Ja, fantastisk.
Hvad er der?
Maestro. Han er purist. Hvis jeg begynder at synge rockmusik...
Pavarotti gør det.
Pavarotti er Pavarotti.
Han behøver ikke at bevise noget for nogen.
Zucchero?
Pavarotti?
- Maestro, hvis De ikke kan lide det... - Amos, Amos.
Gå. Bare gå.
Er du her stadig?
- Tillader De, at jeg synger med Zucchero? - Selvfølgelig.
Zucchero er en meget dygtig sanger. God musik er god musik, lige meget hvad.
Pavarotti er en fantastisk sanger, og Samuel Trani, som du snakkede med...
er en listig fyr, men han er en dygtig agent.
Tilgiv mig, men hvordan vidste De, at Samuel Trani ringede til mig?
- Du sagde det. - Nej, det gjorde jeg ikke.
Ikke? Nuvel...
Måske fandt jeg på det.
Amos. Gå bare.
Ja, han er på kontoret. Sæt jer ned, så skal jeg sige, at I er her.
Tak.
Vi gjorde ret i at komme her personligt. Disse mennesker har travlt.
Man må tvinge dem ind i et hjørne.
Tak, far. Tak for al din hjælp.
Amos.
Undskyld, at I måtte vente så længe.
Godt at se dig, knægt. En fornøjelse at møde dig, hr.
- En fornøjelse at møde dig også... - Jeg er på vej nu.
Vi er midt i at udgive en stor plade og har ikke tid til andet lige nu.
Men Pavarotti var entusiastisk, så jeg gør alt for, at du kommer med på turnéen.
Desværre har jeg et fly, der venter, så jeg må gå.
Tak.
Det er okay.
- Samuel ringede. Han talte med Pavarotti. - Gjorde han?
Han troede knap på, at jeg var en ukendt sanger fra en pianobar.
Han sagde: "Tror du ikke, at jeg kender en rigtig tenor?"
- Hvad sagde han så? - Han sagde: "Med ham behøver I ikke mig."
Du godeste!
Men jeg må ikke skrive under på andre kontrakter.
For jeg skal overtage Pavarottis plads på Zuccheros turné.
Jeg ringer til far og onkel Giovanni.
Du er ikke en simpel ukendt barsanger, som Samuel siger.
Det vil jeg sige til Pavarotti.
Nu kan vi måske begynde at tænke på en dato for at...
...gifte os?
27. juni.
Efter al den entusiasme fulgte desværre en øredøvende stilhed.
Ikke en musikkens stilhed.
Men torturens.
Efter den første samtale forsvandt Samuel i månedsvis.
Hey, Amos! Hvornår skal du til San Remo?
Signor Samuel Trani?
De sagde, han skulle være vendt hjem fra Amerika for to uger siden.
Er han ikke på kontoret?
Nej, han har ikke ringet tilbage.
Ja, han har mit nummer.
Med De Bartolomei-parret og deres tre børn, så bliver vi 150 personer.
Er det for mange for dig?
For mange? Nej, alt er fint med mig.
- Men hvad vil du? - Jeg har ikke tid til at ville noget!
Jeg må finde et arbejde. Jeg opgav jobbet på pianobaren for at studere.
Vi har taget store beslutninger, du og jeg.
Pavarotti og Samuel er borte, og min far understøtter mig igen.
Forstår du?
Vil du ikke giftes med mig længere?
Alt er klart, og du vil ikke giftes med mig længere?
Hør nu.
Græd ikke.
Det er okay.
Skal vi ringe til ham?
Ja, jeg ringer.
Kunne du ikke have tilstået i går? Hvorfor nu? Alle venter.
- Jeg begik en synd i går nat. - Hvad?
- Jeg drømte, jeg lå med Kim Basinger. - Med Kim Basinger?
Det er ingen synd.
- Hvordan har du det? - Godt.
Men nogle gange føles det, som om en anden gifter sig i mit sted.
Elena. Tag imod denne ring...
...som et tegn på min kærlighed og troskab.
I faderens og sønnens og helligåndens navn.
Amos, tag imod denne ring...
Hej, jeg ville gerne tale med Samuel Trani.
Han er her desværre ikke, mr Bardi.
Hvad er det, De siger? Skal jeg holde op med at ringe?
Mr Trani sagde, at vi tager kontakt direkte, hvis vi hører noget nyt.
- Og turnéen? - Har han ikke sagt noget?
Om forladelse. Mr Pavarotti er nu tilgængelig til turnéen,
så vi behøver ingen erstatning.
TO ÅR SENERE
Hav en god dag, elskede.
Jeg kommer lidt senere i aften, jeg skal køre Alice til lægen.
Vidste du, at hun var gravid?
Hørte du mig? Alice er gravid.
Har du ikke noget at sige?
Ikke stilheden igen.
Du har ingen optrædener eller prøver at gå til.
Du behøver ikke synge, så hvorfor gør du det?
Undskyld.
I al fald, så er Alice gravid.
Hej, Amos.
Går det godt?
Maestro, jeg kom for at takke Dem.
Stilheden er god for min stemme...
...og endnu bedre for min sjæl.
Jeg har virkelig brug for den i disse dage.
Når vi snakker, siger vi tit dumme ting, og de vigtige ting går tabt.
Men...
...måske er det ikke tid til stilhed lige nu. Fortæl.
Hvad er der galt?
Vi må stoppe lektionerne et stykke tid.
Jeg har ingen indkomst, og jeg kan ikke fortsætte som en byrde for min familie.
Min hustru...
...hun vil have et barn.
Hun siger det ikke lige ud, men gør alt for at fremme budskabet.
Vi havde det ikke altid så let, da vi var unge.
Men solen kommer altid frem efter stormen.
Tro på det, Amos. Tro på det.
Jeg ved, at du er der.
Hvad kan jeg gøre for at gøre dig lykkelig?
- Hallo? - Er mr Bardi der? Det er vigtigt.
- Amos, det er til dig. - Jeg kan ikke nu.
Amos.
Hej, Amos. Det er Zucchero Fornaciari.
Jeg har en koncert om en uge.
Jeg vil gerne have, at du synger med mig.
Elena.
Vi gjorde det. Vi gjorde det.
31. MAJ 1993
Mine damer og herrer...
Amos?
Amos, jeg husker så mange gange, jeg blev sur på dig.
Jeg kaldte dig en idiot så mange gange.
Og se, hvor du er nu.
Jeg er meget stolt af dig, min søn.
Og jeg vil gerne bede dig om at tilgive mig.
Det er bare sådan, jeg er.
Og jeg har måske ikke været en god far for dig.
Men svar ikke på det. Du ødelægger stemmen.
- Enchanté - Godaften.
Det er tid, Amos.
Tag dig ikke af, om du bliver sammenlignet med Pavarotti. Det gør publikum ikke.
Så går vi.
Amos Bardi!
Du var fantastisk! Du var vidunderlig! Jeg er så stolt af dig.
Du gjorde det! Du gjorde det!
Vidunderligt.
- Kom ind. - Må jeg få en autograf?
Hvad skal du?
Jeg skal kigge på månen.
- Undskyld mig, stopper toget i San Remo? - Ja.
Okay.
Mr Bardi? Må jeg få en autograf?
Tak!
Næste stop Pisa. Pisa.
Elena. Sover du?
Nej.
Hvad er der?
Vi er ikke langt hjemmefra.
Lad os gøre noget skørt.
Lad os stige af toget.
Vi opgiver det hele!
Vi er ligeglade med festivalen eller succes.
Vi tager hjem i stedet og fortsætter vores liv, en dag af gangen.
Mener du virkelig, at du vil kaste dit livs chance væk?
Der er ikke en eneste italiensk sanger, som ikke ville være i dit sted.
Er du sikker på det?
Kære Veronica, mine kære børn.
Hvert liv er en vidunderlig historie, som fortjener at blive fortalt.
Hvert liv er et kunstværk. Virker det ikke sådan,
skal man måske bare lyse det rum op, som det står i.
Hemmeligheden er at aldrig miste troen.
Og troen på Guds plan for os.
Hvis du lærer at lytte, hører du, at hvert liv taler om kærlighed.
For kærlighed er nøglen til alt.
Det er verdens motor.
Kærlighed er den hemmelige energi bag hver tone, jeg synger.
Glem aldrig, at tilfældigheder ikke eksisterer.
Det er en illusion, som arrogante mænd har opfundet,
for at kunne ofre verdens sandhed på fornuftens altre.